A. Bumblauskui krepšinyje itin svarbus nacionalinis aspektas, todėl jam įdomiausia, kai žaidžia Lietuvos rinktinė.
Jis anksčiau beveik nepraleisdavo Kauno „Žalgirio“, kai šiai komandai atstovavo tik lietuviai, rungtynių. Profesorius niekada nepamirš legendinių „Žalgirio“ ir CSKA kovų, kai kauniečiai ne kartą klupdė Maskvos ekipą, kurios aprangą vilkėjo geriausi iš visos Sovietų Sąjungos surinkti žaidėjai.
A. Bumblauskas mano, kad tai buvo didžiulis ne tik Arvydo Sabonio, Rimo Kurtinaičio, Sergejaus Jovaišos, bet ir Vlado Garasto nuopelnas: „Jis buvo fantastiškas treneris. Ponas Vladas ne tik puikiai išmano krepšinį, bet ir turi nuostabų humoro jausmą. Panašiai kaip R. Kurtinaitis. Abu juos pažįstu asmeniškai“.
„Mūsų valstybės priešprieša su Maskva prasidėjo nuo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo laikų. Ji tęsiasi iki šiol. Man be galo smagu, kai mūsų nacionalinė komanda įveikia rusus, o „Žalgiris“ – CSKA. Buvo labai smagu, kai šiame Europos futbolo čempionate danai sutriuškino rusus ir šie nepateko į kitą etapą. Tiesa, gal ir nebūčiau tuo labai džiaugęsis, jei Rusijai vadovautų ne Vladimiras Putinas, o, tarkim, kur kas demokratiškesnis prezidentas“, – prisipažino A. Bumblauskas.
Dabar istorikas stebi mažiau „Žalgirio“ krepšininkų mačų nei anksčiau, nes klubo garbę gina ir nemažai legionierių. Jis kiek rečiau žiūri ir Lietuvos rinktinės dvikovas: „Ankstesniais laikais mes turėjome daugiau iškilių krepšinio asmenybių nei dabar“.
Vis dėlto, anot A. Bumblausko, krepšinis Lietuvoje yra iškilęs gerokai aukščiau už kitas sporto šakas, todėl jam reikia skirti didžiausią dėmesį. „Nors futbolas yra populiariausia sporto šaka pasaulyje, mes jo nemokame žaisti. Per kelis dešimtmečius net normalaus stadiono pasistatyti nesugebėjome“, – dėstė profesorius.