Pašnekovas nuolat stebi futbolo, teniso, kai kurių kitų sporto šakų varžybas. Jį žavi amerikietiškas ir netgi naujazelandietiškas futbolas. Šių žaidimų taisykles jis perkando viešėdamas JAV ir Naujojoje Zelandijoje.
Kaune gimęs Marius sportu susidomėjo 1985 metais. Tada vyko legendiniai „Žalgirio“ ir Maskvos CSKA mūšiai. Matydamas, kaip aistringai žalgiriečius palaiko jo tėvas, septynerių metų M. Jampolskis irgi tapo užkietėjusiu sirgaliu.
Jis prisiminė istoriją, kaip drebančiomis kinkomis Kauno sporto halėje atėjo prašyti autografo Arvydo Sabonio: „Buvau labai žemas. Man buvo 8 metai, bet ūgis kaip 4-mečio. Priėjęs prie Sabo, aš priešais save mačiau jo kelius. Net pakėlęs galvą jo veido nemačiau. Labai gaila, bet paskui plakatą, ant kurio pasirašė A. Sabonis, pamečiau“.
Būsimasis aktorius pats lankė krepšinį sporto mokykloje, bet labai trumpai. Dėl žemo ūgio treneris Mariui po trijų dienų parodė duris. Tiesa, M. Jampolskis ir toliau žaidė krepšinį tarpklasinėse varžybose.
„Kartą negalėjo rungtyniauti mūsų klasės lyderis. Tuomet vienas klasiokas priėjo prie manęs ir pasakė, kad dabar aš turėsiu tapti pagrindiniu žaidėju. Jis pajuokavo, bet aš viską priėmiau už gryną pinigą. Iš jaudulio net apsivėmiau, o mes rungtynes pralaimėjome“, – juokėsi pašnekovas.
Po to, kai Marius paliko krepšinio mokyklą, jau kitą dieną tėtis M. Jampolskį nuvedė į futbolo treniruotes, kurias jis lankė keletą metų.
„Treneris mane vertino dėl to, kad turėjau savybę atsidurti prie savųjų vartų ten, kur nuolat skriejo kamuolys. Jis nuolat į mane atsimušdavo. Taip dažnai išvengdavome įvarčių. Sugėriau daugybę smūgių ne tik į korpusą, bet ir į galvą“, – pasakojo pašnekovas.