Wajdos filmus įkvėpė audringa Lenkijos istorija. Juose prieštaravimų draskoma Lenkijos dabartis, praeitis, bandymas nuspėti šalies ateitį, tačiau gilinamasi ir į vidinį žmogaus pasaulį, jo pasirinkimo dramą.
„A. Wajda nebijojo pajudinti tokių svarbių temų, kaip Varšuvos sukilimas ir jo tragedija, nepakeliami išgyvenimai, patirti komunistų laikais, Katynės žudynės. Jis buvo lenkų kino legenda ir vienas svarbiausių kino kūrėjų pasaulyje. Wajdos filmai universalūs ir suprantami visiems: jie apie gyvenimą, tikras problemas, tikrus iššūkius. Lenkų kinas jau niekada nebus toks pats be Wajdos“, – sakė Lenkijos instituto Vilniuje direktorius Marcinas Łapczyńskis.
A. Wajdos filmų retrospektyva bus pristatyta gruodžio 7-11 dienomis sostinės „Skalvijos“ kino centre ir Kauno kino centre „Romuva“. Ji rengiama bendradarbiaujant su Lenkijos institutu Vilniuje ir Adomo Mickevičiaus institutu Varšuvoje.
Retrospektyvą sudaro šeši filmai: „Pelenai ir deimantas“ (Popiół i diament, 1958), „Viskas parduodama“ (Wszystko na sprzedaż, 1969) „Pažadėtoji žemė“ (Ziemia obiecana, 1975), „Žmogus iš marmuro“ (Człowiek z marmuru, 1976), „Panelės iš Vilko“ (Panny z Wilka, 1979), „Dirigentas“ (Dyrygent, 1980).
![Kadras iš filmo "Pelenai ir deimantas"](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/44f7bc90-7bca-11ed-ba88-072f73055135.jpg?noup&w=400)
Padėjo pamatus Lenkų kino mokyklai
1926 m. Suvalkuose gimęs būsimas režisierius iš pradžių norėjo sekti tėvo pėdomis – bandė tapti kareiviu. Tačiau nepriimtas į karo akademiją, jis apsisprendė stoti į garsiąją Lodzės kino mokyklą. Wajda labai anksti sulaukė pasaulinio pripažinimo. Jau 6 dešimtmetyje, kai pasirodė ryški, tamsi, neviltinga „Varšuvos trilogija“ („Karta“, 1954, „Kanalas“, 1957, „Pelenai ir deimantas“, 1958), padėjusi pamatus Lenkų kino mokyklai.
Retrospektyvą pradės paskutinysis trilogijos filmas „Pelenai ir deimantas“, laikomas vienu svarbiausių ne tik režisieriaus, bet ir visos Lenkijos kinematografe. Drama apie pokario Lenkiją, įskėlė aršių socialinių ir politinių diskusijų, toli peržengusių pokalbių apie kino meną ribas.
Pagrindinis filmo herojus Maciekas (akt. Zbigniew Cybulski, po filmo pramintas lenkų Jamesu Deanu) siekia nužudyti vietinį komunistų lyderį, tačiau uoliai įsakymus vykdęs vyras staiga suabejoja tokios kovos prasme. Pažintis su barmene Kristina pažadina kitokio gyvenimo viltį.
Wajda yra minėjęs, kad daugelio jo fimų herojų likimas, tarp jų ir Macieko, galėjo tapti jo paties likimu. Tiesiog jam labiau pasisekė: „Tik laimingo atsitiktinumo dėka aš neatsidūriau jų vietoje. Mano pareiga ir prievolė buvo panaudojant savo talentą ir galimybes parodyti jų gyvenimus“.
![Kadras iš filmo "Žmogus iš marmuro"](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/44f0b7b0-7bca-11ed-a012-7b4f9fd790e3.jpg?noup&w=400)
Svarbiausia – filmo susitikimas su žiūrovu
Paklaustas, kaip gimė vienas ar kitas jo filmas, A. Wajda sakė, kad visi filmai atsirado iš poreikio rasti ryšį su žiūrovu: „Filmas neturi tenkinti tik manęs. Svarbiausia, ar jis susitiko su žiūrovu, ar žiūrovas jo laukė, ar ne“.
Retrospektyvoje bus parodytas vienas asmeniškiausių ir intymiausių A.Wajdos filmų „Viskas parduodama“, dažnai lyginamas su Federico Fellini „8 1/2“. Tai kiek ironiškas pasakojimas apie filmo kūrimą, jame dalyvaujančius žmones. Vaidmenis sukūrę aktoriai neatsitiktinai vadinami tikraisiais vardais. „Kodėl turėjau keisti jų vardus, kai paprašiau kalbėti savais žodžiais? Jie sakė tai, ką patys norėjo“, – kalbėjo režisierius.
Kino meistro kūryba sunkiai įsivaizduojama be „Žmogaus iš marmuro“. Vienas svarbiausių „moralinio nerimo“ filmų atskleidžia komunistinės valdžios apgavystes ir propagandą. Jo scenarijus parašytas dar 1963 m., tačiau cenzorių „įšaldytas“ ilgiems metams. Tik 1976-aisiais juosta pasiekė kino ekranus ir labai sėkmingai atstovavo Lenkijos kiną tarptautiniuose kino festivaliuose.
Retrospektyvoje pristatomos ir dvi A. Wajdos ekranizacijos. Viena sukurta pagal Jarosławo Iwaszkiewicziaus apysaką „Panelės iš Vilko“, kita – pagal Nobelio premijos laureato Władysławo Reymonto „Pažadėtąją žemę“. Beje, pastaroji juosta, Lodzės kino muziejui ir universitetui atlikus apklausą „12 filmų kino 120-mečiui“, kinotyrininkų pripažinta geriausiu lenkišku filmu.
Paskutinis retrospektyvos filmas – muzikinė drama „Dirigentas“ apie dramatišką trijų muzikantų likimą. Jauna talentinga smuikininkė Marta (akt. Krystyna Janda) JAV sutinka pasaulinio garso dirigentą, kuris nusprendžia grįžti į gimtajį Lenkijos miestelį. Martos vyrą neramina jos susižavėjimas dirigentu.