Ilgos paieškos
![Eglė Granickienė/ Agnės Budvytytės nuotr.](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/521d6915-4fd8-4cd8-b2bc-a6c55254829d.jpg?noup&w=400)
„Susikūriau Instagram paskyrą „Supa miškas ir vanduo“ ir ieškojau bendraminčių. Atsirado bendruomenė, kurie augina, sodina, turi kitokius ūkius. Glaudžiai susidraugavau su dviem merginomis, kurios turi savo ūkius ir jos davė tiek daug informacijos, patarimų, kad nebeturėjau kur dėtis, tik viską realizuoti. Ėmiau sodinti gėles: tulpes, bijūnus. Pradėjau kurti gėlių ūkelį. Dabar sodiname tūkstančius jurginų ir bandome įgyvendinti savo svajonę. Aš čia realizavau save. Toks jausmas, kai vaikai auga, kad reikia dar ką nors auginti“, – šypsojosi pašnekovė.
Šiuo metu ji yra motinystės atostogose, todėl gali sau leisti laisvu laiku imtis sodo darbų. Tiesa, liepą ji jau turi grįžti į oficialų darbą, bet moteris prisipažįsta, kad nė vienas darbas jai niekada neteikė tiek pilnatvės, kiek gėlių auginimas. „Pagal profesiją esu socialinė darbuotoja, dirbau ir tebedirbu vadovaujamąjį darbą, prieš tai dirbau fotografe. Bet nei vienas, nei kitas darbas man nesuteikė tiek laimės“, – sakė Eglė.
Prasidėjo nuo gėlyno
![Eglė Granickienė/ Agnės Budvytytės nuotr.](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/0cac0944-f80c-475c-9e92-858707a6d799.jpg?noup&w=400)
Tiesa, iššūkių būta nemažai. Vis tik gėlių derlius labai priklauso nuo oro sąlygų. „Šiemet didžiulis iššūkis buvo sniegas. Daug ūkininkų turėjo nuostolių su bijūnais. Kadangi mano bijūnai pirmamečiai, jiems nieko nenutiko. Buvo kuriozas su tulpėmis, turėjau užsakymų mamų dienai. Bet jas užsnigo, turėjau atsakyti žmonėms. Pavėlavau porą dienų. Kitas dalykas, kad labai daug augalų sugadina žvėrys: iškasa tulpes, kitas gėles nuėda. Tai apskritai nėra pelninga veikla, nes net jei ir neprarandu, daugiau dalinu nei pardavinėju, bet mokausi ir tobulėju“, – sakė pašnekovė.
Ateityje svarsto apie rimtesnę veiklą
![Eglė Granickienė/ Agnės Budvytytės nuotr.](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/d1ffd01a-2670-4f54-a6d6-3c4a89155c86.jpg?noup&w=400)
Paklausta, kaip mato savo veiklą ateityje, Eglė sakė, kad kada nors tikisi turėti nedidelį gėlių ūkį. „Norėčiau išsiimti ūkininko pažymėjimą, paruošti projektą, gal ir paramą ūkininkui gauti, bet dar nesijaučiu tvirta, kad galėčiau apie tai kalbėti. Norėčiau, kad tai būtų mano verslas, kur galiu save realizuoti, kurti puokštes, dekorą ir atnešti šeimai pelną, nes kol kas – tik investicijos“, – šypsojosi pašnekovė.
Ji juokėsi, kad jei kas nors prieš dešimt metų jai būtų pasakęs, kad sodins gėles, nebūtų patikėjusi. „Esu visiška miestietė, norėjau krypti į mados fotografiją, man patiko miestas, gamta buvo tik kažkur šalia, bet kad kapstytis, kasti, ravėti – tikrai ne. Kita vertus, neįsivaizdavau savęs su darbo kostiumėliu, vadovaujančios, nes mano asmenybė visai ne vadovo“, – sakė Eglė.
![Eglė Granickienė/ Agnės Budvytytės nuotr.](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/98d8e562-f73f-4e68-8ddf-91105cc96824.jpg?noup&w=400)
Kol kas į sodybą šeima atvažiuoja tik trumpam, nes čia nėra jokio gyvenamojo pastato. „Kol kas įsikūrėme palapinėje, kad būtų patogu, bet grįžtam nakčiai namo. Namas buvo, bet labai senas, todėl jį nugriovėme ir netrukus turėtume gauti leidimus pradėti statybas. Metus kūrėme projektą su architektu, norėjome, kad namo idėja gerbtų Žemaitijos nacionalinio parko architektūros vertybes. Laukiam, kada jau prasidės statybos“, – pasakojo moteris.
Kol namo nėra, Eglė čia atvažiuoja kasdien kaip į darbą ir sodina, prižiūri gėles. Paklausta, kokios jos pačios mėgstamiausios, moteris sakė, kad labai mėgsta bijūnus, rožes ir visas lauko gėles. O kokios įnoringiausios? „Vienareikšmiškai – rožės, nes jos ir serga, reikia dengti žiemai, mylėti, tręšti, genėti, bet jos ir atsidėkoja gražiausiais žiedais“, – šypsojosi moteris.