Monika atvirauja, kad mokykloje informacinių technologijų pamokos jai sekėsi bene sunkiausiai iš visų dalykų, o studijuojant teko susidurti su stereotipiniu požiūriu į moteris programuotojas ir išlieti ne vieną ašarą. Nepaisant to, ji nepasidavė ir kryptingai siekė savo svajonės – tapti programuotoja.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/b9ceb170-6f24-11ed-9643-4b0699b19b59.jpg?noup&w=400)
Sunki pradžia neatbaidė: „Nesėkmės baimė ir užsispyrimas buvo mano varomoji jėga“
Prieš trejus metus programų sistemų bakalauro studijas Kauno technologijos universitete baigusi Monika prisimena: kurse ji buvo viena iš penkių merginų tarp 250 studentų, o savo grupėje – vienintelė. Todėl merginą labai pradžiugino spalio mėnesį paskelbti „Moterų technologijų srityje barometro“ duomenys, kurie parodė, kad į IT krypčių studijų programas Lietuvos aukštosiose mokyklose įstojusių moterų skaičiaus išaugo 71 proc.
Monikos kelias į IT sritį buvo vingiuotas: pasiekimai mokantis informacinių technologijų mokykloje drąsos neįkvėpė (mokytis buvo sunku), o ir tėvams technologijų sritis buvo mažai pažįstama, todėl kitos specialybės atrodė perspektyvesnės.
„Mokykloje turėjau nemažą dalykų sąrašą, kuo norėčiau būti. Man buvo svarbu, kad būtų galima visada tobulėti, mokytis ir nestovėčiau vietoje, kad nebūtų monotonijos. O technologijos yra būtent ta sritis, kuri keičiasi nuolatos.Norėjau to iššūkio, tik buvo viena problema – informacinės technologijos mokykloje man sekėsi prasčiausiai. Puikiai ėjosi matematika, fizika, o informacinės technologijos buvo vienintelis dalykas, kurio aš mokiausi papildomai. Nemažai naktų praleidau su ašaromis akyse bandydama suprasti, kaip ten viskas vyksta. Vienu metu ir pati galvojau, gal bus per sunku. Tėvai ragino rinktis jiems labiau pažįstamą specialybę – teisę, vadybą ar mediciną. Galiausiai, po ilgų svarstymų, pasirinkau programų sistemų studijas KTU – turbūt sunkiausią studijuoti dalyką iš visų IT studijų programų tame universitete. Galvojau taip: jei bus neįveikiama, bet kada galėsiu pereiti ten, kur lengviau, tad geriau išsikelti aukštesnę kartelę“, – pasakoja Monika.
Bendrojo lavinimo mokyklose tuo metu buvo mokoma Pascal arba C++ programavimo kalbų. Kadangi universitete taip pat buvo mokoma panašių į C++ programavimo kalbų, atrodė, kad dėl to bus paprasčiau studijuojant. Tačiau Monikai pradėjus studijas greitai paaiškėjo, kad lengva tikrai nebus.
„Tik prasidėjus paskaitoms mums sakė, kad tie, kurie mokykloje mokėsi C++, lengvai įsivažiuos. Bet nebuvo nieko panašaus: nieko nesupratau, jaučiausi kvaila, atrodė, kad visiems sekasi geriau, o man reikia įdėti daug daugiau pastangų, kad gaučiau gerus pažymius. Tačiau tai, kad buvo sunku, mane ir stūmė į priekį. Labai norėjau įrodyti ir sau, ir kitiems, kad galiu programuoti. Baimė, kad nepavyks ir užsispyrimas buvo mano varomoji jėga. Ėmiau pati ieškoti galimybių praktikuotis ir, nors neturėjau programavimo įgūdžių, rašiau įvairioms įmonėms su prašymu mane priimti“, – savo istorija dalinasi programuotoja.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/b92b4580-6f24-11ed-b0ef-6d1aff1cf24e.jpg?noup&w=400)
Programavime nėra nieko „nemoteriško“
Nors vyrai vis dar dominuoja informacinių technologijų sektoriuje, moterys vis drąsiau renkasi šią sritį. Monika sako, kad siekdama programuotojos profesijos visada jautė didelį kolegų palaikymą.
„Mūsų kolektyve yra nemažai moterų, tiek programuotojų, tiek kitų IT sričių specialisčių. Mano komandoje dauguma programuotojų – moterys. Nesiliauju stebėtis, kiek pagalbos čia galima gauti iš kolegų. Visi labai draugiški ir nori padėti tobulėti. Praktikuodamasi kitose įmonėse taip pat nejaučiau jokios diskriminacijos, priešingai – mano patirtis rodo, kad įmonės, rinkdamosi darbuotojus, kreipia dėmesį ne į tavo lytį, o į žinias, norą dirbti ir tobulėti“, – teigia programuotoja M. Kaltenytė.
Tiesa, studijuojant merginai teko susidurti su įvairiais stereotipais. Pasak Monikos, nors kursiokai labai palaikė ir niekaip neišskyrė iš savo būrio, pasitaikė dėstytojų, kurie pasvarstydavo, kad programavimas moterims galbūt nėra labiausiai tinkanti specialybė.
„Man toks požiūris atrodo niekuo nepagrįstas – programavime nėra nieko, kas būtų „nemoteriška“. Raumenų ten nereikia, tik pastangų ir daug mokytis. Tą padaryti gali kiekvienas, nepriklausomai nuo lyties. Vyrai programavime nedaro nieko, ko mes negalėtumėm padaryti“, – įsitikinusi Monika.
Mergina pasakoja daugiausiai palaikymo jautusi iš savo pirmosios informatikos mokytojos, be kurios nebūtų pasiryžusi siekti svajonės. Dabar palaikymo ir įkvėpimo semiasi iš kolegų.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/07c29e60-7154-11ed-a360-4b2b1941ee45.jpg?noup&w=400)
Kviečia pažinti programavimą iš arčiau
Dabar mergina neria giliau į programavimą ir tęsia programų sistemos magistro studijas Vilniaus universitete. Be to, ji tapo viena įmonės ambasadorių, kurios dalinasi savo kelio į IT sritį patirtimi ir skatina mergaites ir moteris drąsiau rinktis IT krypčių specialybes.
Gruodžio mėnesį Vilniuje įmonės iniciatyva vyks „Merginų technologijų diena 2022“ („Girls‘ Tech Day 2022“), kurios metu IT bendrovės kviečiamos atverti savo duris 8-12 klasių moksleivėms bei persikvalifikuojančioms specialistėms, rašoma įmonės atsiųstoje informacijoje. Šios iniciatyvos metu moksleivės turės galimybę iš arčiau susipažinti su darbu technologijų srityje, pamatyti IT specialistų darbo kasdienybę bei pačios pabandyti atlikti nesudėtingas užduotis. Taip siekiama keisti stereotipines visuomenės nuostatas bei skatinti lyčių įvairovę profesijose.
***
Šis straipsnis yra specialaus „Delfi Karjera“ projekto ciklo „Tai įdomu!“ dalis. Ciklas skirtas papasakoti skaitytojams apie įdomius žmones, jų karjeros pokyčius, įspūdinga veikla užsiimančias organizacijas. Jei jūs toks esate arba tokių pažįstate, susipažinkime. Ankstesnį ciklo straipsnį galite perskaityti ČIA.