Ieškojo vienos ligos – rado kitą
Sveikatos problemos kelmiškę ūkininkę Julijaną pradėjo varginti prieš pusantrų metų. Skaudėjo širdies plote ir moteris manė, kad turi problemų su širdimi.
„Pusantrų metų vargau su sveikata: džiūdavo lūpos, aš jas kramtydavau, pradėjo skaudėti gerklę, springdavau, kartais atrodydavo tarsi kas smaugtų, kamavo dusulio priepuoliai kone iki sąmonės netekimo, mušdavo šaltas prakaitas. Maniau, kad visa tai yra nuo mano gretutinių širdies ligų. Bet pas gydytojus neskubėjau, kol burnoje neatsirado žaizdelių, trukdančių valgyti“, – prisimena moteris.
Tuomet ūkininkė kreipėsi į šeimos gydytoją, o ši nusiuntė konsultacijos pas otorinolaringologą. Pradžioje Julijanai įtartas refliuksas ir gydoma nuo jo, tačiau situacija nesitaisė. Tuomet moteris nusiųsta konsultacijos pas gydytoją endoskopuotoją, chirurgą Justą Birutį, kuris jau pirmo vizito ir tyrimų metu įtarė, jog moterį kamuoja piktybinis skrandžio navikas.
Julijana sunerimo, tačiau, kaip pati sako, greitai nusiramino, mat gydytojas patikino, kad liga diagnozuota laiku ir nuo jos galima išsigelbėti. Jis moterį patikino, kad viskas bus gerai.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/9cb0ada0-7d7a-11ed-a628-f15cb6709fa2.jpg?noup&w=400)
Negaili gerų žodžių
Julijana pasakoja, jog operacinėje pamačiusi gydytojų komandą jautėsi saugiai ir nė kiek neišgyveno. Pasirodo, ir po operacijos moteris jautėsi gerai.
„Kai nubudau po operacijos, dar paklausiau gydytojo Biručio, ar mane tikrai operavo, ar tik patikrino“, – juokiasi Julijana.
Moteris jau spėjo grįžti į įprastą gyvenimą – prie ūkio, kuriame turi dešimtį karvių. „Visada buvau aktyvus žmogus, bet sveikatos problemos neleido ramiai gyventi, o dabar atrodo, kad per operaciją dar kokia dešimčia metų pajaunino. Nieko nebeskauda, neima mieguistumas, esu žvali, vos spėk suktis“, – šypsosi moteris ir priduria, kad mes Lietuvoje esame labai laimingi, kai net onkologines ligas galima išgydyti greitai ir efektyviai.
Kelmiškė nesutinka ir su tais, kurie dejuoja dėl ilgų eilių ar atmestino požiūrio į pacientus. Nuo tyrimo, kai buvo diagnozuotas navikas, praėjo vos pora mėnesių.
„Būtinai parašykit, kad mūsų gydytojus nepelnytai peikia, jie nuostabūs ir manimi rūpinosi kiekviename žingsnyje, jaučiau didelę pagalbą ir ramybę. Noriu garsiai apie tai kalbėti ir labai padėkoti gydytojams“, – sako ūkininkė.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/8e3afda0-7bd3-11ed-a628-f15cb6709fa2.jpg?noup&w=400)
Specialisto komentaras
Respublikinės Šiaulių ligoninės Diagnostikos centro Endoskopijų skyriaus koordinatorius, gydytojas chirurgas Justas Birutis.
– Pacientei skrandžio navikas buvo pašalintas endoskopu – tai unikali onkologinė operacija...
– Ši operacija unikali tuo, kad įprastai navikai būdavo šalinami neatliekant visos organo sienos šalinimo. Skrandžio siena yra sudaryta iš gleivinės, pogleivio, raumens ir serozos. Taigi seniau operuojant navikus būdavo pašalinamas tik gleivinės ir pogleivio sluoksnis, o endoskopinės operacijos metu, paprastai šnekant, skrandžio sienoje padaroma skylė, pašalinami visi sluoksniai su navikiniu audiniu ir skylė užsiuvama. Ir visa tai atliekama pro burną, be pjūvių pilve.
Dar vienas unikalumas – pooperacinis laikotarpis. Po endoskopinio naviko šalinimo operacijos pacientas greičiau sveiksta, gali valgyti ir panašiai. Jeigu operuojama chirurginiu būdu ar laparoskopiškai, po operacijos juntami skausmai, kuriuos reikia malšinti, didėja komplikacijų rizika, turi būti užtikrinama speciali mityba.
Kai ištyrėme ponią Julijaną, kaip tik buvome domėjęsi šiuo operaciniu metodu ir pamatėme, jog jos atveju galima taikyti.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/6212c6e0-796c-11ed-8ced-6f58a6938111.jpg?noup&w=400)
– Tačiau šis metodas netinkamas absoliučiai visų navikų šalinimui?
– Teisingai, navikas turi būti nedidesnis nei dviejų centimetrų, onkologinis procesas turi būti neišplitęs, neturi būti tolimųjų metastazių, patologinių limfmazgių. Šį kartą mums tikrai pasisekė, nes galėjome sau leisti atlikti tokią modernią operaciją. Prie to prisidėjo ir laiku atlikti tyrimai, nes tai buvo pirmos stadijos skrandžio navikas.
Be to, kuo vyresnis žmogus, tuo jam yra lengviau ištverti mažiau invazines intervencijas nei klasikinės chirurgijos metodus. Endoskopinės operacijos metu žmogui taikoma pilna anestezija, jis intubuojamas, kvėpavimas palaikomas ventiliavimo aparatais ir tikrai nieko nejaučia, nepaisant to, kad operacijai reikalingas įrenginys yra gana masyvus. Po operacijos tikrai nejuntama jokių nemalonių pojūčių. Šiuo atveju pacientė po operacijos dar paklausė, ar ją operavome, ar tik diagnostiką atlikome.
– Operacijos efektyvumas yra šimtaprocentinis?
– Tikrai taip – tai patvirtina gautas pooperacinis histologinis tyrimo atsakymas. Prieš pašalindami naviką jį ilgai tyrėme, kad viskas būtų kuo tiksliau. Tiesa, po dviejų mėnesių bus atliekami pakartotiniai tyrimai ir bus stebima, ar darinys neatsinaujina.
– Dėl šios operacijos atlikimo konsultavotės su kolegomis iš Belgijos...
– Kai tarptautinėje literatūroje atradome būtent tokį operacijos tipą, prietaisus, kuriuos reikia naudoti, pamatėme, jog reikia praeiti tam tikrus mokymus. Tad susisiekėme su belgais, konsultavomės, klausėme nuotolinius mokymus. Kolegos pasisiūlė operacijos metu būti pasiekiami, jeigu reikėtų konsultacijos. Tačiau papildomai konsultuotis neteko. Aš mėgstu pasiruošti viskam iš anksto ir vadovautis smulkiu planu. Savaitę iki operacijos dėliojome, kaip ir kas bus atliekama iki paskutinės sekundės. Visa komanda dirbo koordinuotai.
– Endoskopija dabar vadinama viena perspektyviausių medicinos sričių.
– Seniau operacijos buvo atliekamos su dideliais pjūviais pilvo srityje, vėliau atsirado laparoskopija, kai pjūviai gerokai sumažėjo ir intervencija gerokai lengvesnė pacientui. Bet kuo toliau, tuo labiau medicina tobulėja ir einama to, kad žmogus būtų kuo mažiau traumuojamas, pooperacinis laikotarpis būtų kuo lengvesnis, link. Tad visa medicinos inžinerija koncentruojasi į endoskopijas, kai operacijos atliekamos „įėjus“ į organizmą pro natūralias angas: burną, išangę. Tokiu būdu jau galima pašalinti nemažus navikus, o rezultatai tikrai geri. Endoskopija – didelė konkurentė senajai chirurgijai ir po truputį pasiima savo dalį, ypač dėl mažesnės komplikacijų rizikos.
Tiesa, negalima sakyti, kad tradicinės chirurgijos nebereikia. Endoskopijos vis dar turi savo galimybių ribas. Bet džiugu, kai gydymo įstaigoje endoskopuotojai dirba komandoje su klasikiniais chirurgais, tuomet bendro multidisciplininio darbo dėka galima pasiekti itin gerų rezultatų.