– Kaip vasario mėnuo atrodo konditeriams? Ar jau prasidėjęs pasiruošimas įtemptam vasaros sezonui?
– Prasidėjęs, dabar visi ragauja, renkasi. Įprastai desertus daugelis planuoja jau turėdami suknelę ir suderinę kitus šventinius elementus. Visgi būna ir išimčių. Štai dar pernai rugpjūtį suderinau šių metų rugpjūčio desertus – tai, ko gero, rekordas. Jeigu suknelę įprasta rezervuoti prieš metus, desertų dažniausiai taip anksti neieškoma. Įprastai desertų laikas – sausis, vasaris, tad jaučiasi, kad šiuo metu visi pradeda galvoti, ko nori.
– Kokios šventinių desertų mados vyraus ateinantį sezoną?
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/93062c08-274f-4bbd-8e45-6a5238b1694a.jpg?noup&w=400)
Kokios tiksliai tendencijos vyraus, kol kas sunku pasakyti, bet matau, kad dominuos vintažiniai, kreminiai, puošti vyšniomis, širdelės formos tortai. Taip pat pastebiu, kad žmonės vestuvėms nori tortų su užrašais, pavyzdžiui: „Ką tik susituokę“. Svajoju pagaminti vieno aukšto, bet labai ilgą, per visą stalą besidriekiantį tortą. Tokių mada pasaulyje prasidėjo dar pernai. Visgi juos surinkti ir dekoruoti reikia šventės vietoje, tad tai atsieina brangiau.
Man atrodo, kad pagrindinė tendencija, įsitvirtinanti gastronomijos pasaulyje, – maisto patirtys. Tortas, prie kurio gali prieiti, pats atsipjauti, pasidalinti, o ne laukti, kol išdalins padavėjas. Maistas tiek vestuvių, tiek bet kokioje kitoje didesnėje šventėje tampa patirtimi.
– Kokius namų darbus siūlytum padaryti tiems, kurie dar tik planuoja savo šventes?
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/0f96923f-1501-4897-8955-287b04d4b6f0.jpg?noup&w=400)
– Kuo vestuvinis tortas skiriasi nuo įprasto?
– Labai džiaugiuosi, kad planuotojai jau pasako jauniesiems, kad šio torto verčiau nevežti patiems. Kodėl? Nes tik žmogus, pagaminęs tą tortą, žino, kiek jis yra stabilus, kiek ir į kurią pusę gali judėti, kur yra torto sutvirtinimai, kaip jis padarytas, kad neįskiltų, nesutrūkinėtų. Ir netgi jeigu tai nutiktų, būdama šventės vietoje tik aš, konditerė, galiu jį sutvarkyti. Tikrai taip būna – veži tortą 200 kilometrų, lauke – 30 laipsnių karštis, o paskutiniai du kilometrai – žvyras, duobės, ryšio nėra, navigacija nerodo ir klaidžioji su tortu. Dažnai juokauju, kad vasarą aš atlikinėju misijas. Saugiai nuvežti tortą yra labai atsakingas darbas.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/6702b696-5573-434e-80f5-dada4c26f422.jpg?noup&w=400)
– Kaip apskritai gimė „Sweet Spot Pastry“? Iš pradžių buvai pasirinkusi kino dramaturgijos, o ne konditerijos kelią.
– Savo veiklą pradėjau per karantiną. Kai visi gyveno panikoje, nežinojo, ką veikti, aš pradėjau kepti. Norą gaminti jaučiau jau seniai, supratau, kad kino dramaturgijoje negaliu visiškai savęs atskleisti, tad tereikėjo tinkamos progos. Vieni sėdi namie ir galvoja, kuo užsiimti, o aš rašau receptus, kepu, kuriu, darau… Neturėjau jokio laisvo laiko, nes nuolat kepiau, dekoravau… Netrukus pradėjau kelti bandymų nuotraukas į instagramą.Tuo metu labai daug žmonių leisdavo laiką socialiniuose tinkluose, naršydavo, ieškodavo idėjų, tad viskas labai greitai užsikūrė.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/1d36d0b9-4404-4efc-ae65-18ff9f598be8.jpg?noup&w=400)
– Peržvelgus tavo instagramo paskyrą matyti daug tortų, puoštų gėlių žiedais ir jų motyvais. Akivaizdu, kad tavo kūryba neatsiejama nuo gamtos, jos sezoniškumo. Kuo tai tai svarbu?
– Gamta man yra didžiausias įkvėpimas. Ypač jos spalvos, tekstūros ir kvapai. Gėlės į desertų kūrybą atėjo natūraliai, nes mano – ir kaip žmogaus, ir kaip „Sweet Spot“ įkūrėjos – vienos pagrindinių savybių yra moteriškumas ir švelnumas, o gėlės būtent tai atspindi. Be to, prieš maždaug ketverius metus, kai pradėjau savo veiklą, valgomos gėlės buvo labai populiarios, tad nuo tendencijų neatsilikau ir aš.
– Kokiomis gėlėmis patartum puošti desertus?
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/cfe030f8-e76a-4bc8-9f91-3b5d249ded38.jpg?noup&w=400)
– Klausantis tavęs darosi akivaizdu, kad konditerija balansuoja tarp mokslo ir meno. Visgi, tavo nuomone, ko ten yra daugiau?
– Manau, kad meno, nes mokslas irgi yra menas. Bent jau norėčiau, kad taip būtų, nes pati tuo vadovaujuosi. Mes turime taisykles iš mokslo ir jos konditerijai yra svarbios – turime sverti, matuoti, laikytis temperatūros reikalavimų... Tam, kad tinkamai iškeptum biskvitą, reikia labai daug laiko, nes jis iškepa, atšąla, tada laukia kiti žingsniai – tai yra mokslas. Jeigu mes praleisime šiuos žingsnius, negausime tokio rezultato, koks jis turėtų būti. Visgi reikia suprasti, kad taisyklės yra tam, kad su jomis galėtume žaisti, būtent čia prasideda menas. Jeigu norime, galime bandyti, eksperimentuoti ir iš to išeina gražūs, nauji dalykai. Ne tik kalbant apie dekorą, bet ir tekstūras, skonį, – manau, kad svarbiausia žinoti principus, bet nebijoti žaisti.
– Kokio deserto receptu galėtum pasidalyti su tais, kurie nori ko nors saldaus čia ir dabar?
Jeigu turime sočią vakarienę su draugais, pavlovos bus puikus pasirinkimas. Jas galima išsikepti dieną prieš, nereikės jaudintis, kad nepavyks, teliks išplakti grietinėlę, uždėti uogų ir viskas. Šis desertas labai lengvas tiek sotumo, tiek pagaminimo prasme ir, žinoma, labai gražus estetiškai.
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/63015fa9-622b-45e7-a493-1c00735c6494.jpg?noup&w=400)
– O ką patartum tiems, kurie norėtų pagerinti savo įgūdžius konditerijos srityje?
![](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/4aaaf76d-6202-4ec3-9659-0917d460744a.jpg?noup&w=400)
– Galiausiai, ką tau reiškia desertai?
– Man desertai yra meilė… Aš jos daug ten sudedu, taip pat ir savo laiko, o jo juk meilei taip pat reikia. Man atrodo, kad pasitelkdama desertus aš ne tik atradau, bet ir sukūriau save. Labai pasisekė, kad atradau sritį, kuri man labai patinka, kurioje gerai jaučiuosi, kuri atspindi mano kūrybinį polėkį. Man desertai yra labai svarbūs ir džiaugiuosi, kad galiu jais džiuginti kitus.
Visą pokalbį galite išgirsti čia: