GRYNAS.lt kalbėjosi su M. McLynn apie dabartinę klimato politiką ir kodėl Europos Sąjunga turi rodyti pavyzdį kitoms šalims, apie atsinaujinančią ir atominę energetiką bei kartu svarstė, kaip šiomis pasaulinio masto problemomis sudominti daugiau žmonių.
- Jūs dalyvavote ką tik pasibaigusioje klimato kaitos konferencijoje Bonoje, Vokietijoje. Kas paaiškėjo šioje konferencijoje ir kuria linkme juda derybos dėl pasaulinio susitarimo dėl klimato kaitos, kuris turėtų būti priimtas 2015 m.?
![Maeve McLynn](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/bf1f69c0-7a51-11ed-a39c-0beb32b09b88.jpg?noup&w=450)
Šiandien situacija nėra bloga: šalys diskutuoja, judama į priekį, derybininkai mažiau ginčijasi dėl techninių dalykų ir procedūrų. Dabar svarbiausias darbas yra Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos šalims apsispręsti, kaip kiekviena jų prisidės prie susitarimo, kiek pasižadės sumažinti išmetamus CO2 dujų kiekius. Tai yra labai svarbūs namų darbai.
Kai kurie reaguoja skeptiškai (į galimybę šalims pačioms išsikelti tikslus – red. past.), nes mano, kad šie tikslai bus minimalūs. Tačiau iš tiesų kiekviena šalis turės atsiskaityti kitoms susitarimą pasirašiusioms šalims, taigi šalys viena kitą kontroliuos. Ir žinoma, šalys turės laikytis ne tik savo įsipareigojimo, bet ir to, kas išdėstyta bendrame susitarime.
- Pasaulinio susitarimo tikimasi sulaukti kitąmet Paryžiuje vyksiančioje konferencijoje. Kiek šis susitarimas bus privalomas konvencijos šalims?
- Žinoma, nevyriausybinės organizacijos norėtų, kad susitarimas būtų teisiškai įpareigojantis ir kad nesėkmės atveju konvencijos šalys turėtų už tai atsakyti. Tačiau tokiu atveju tikėtina, jog išsikelti tikslai, jeigu jie bus privalomi visiems, gali būti nepakankamai ambicingi.
![Vaizdai po praūžusio uragano Floridoje, JAV](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/c87872f0-7a51-11ed-8ced-6f58a6938111.jpg?noup&w=400)
- Ar susitarimas ribos tik konvencijos šalių išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, ar tariamasi ir dėl kitų priemonių?
- Be CO2 dujų išmetimo mažinimo norime, jog būtų daugiau kalbama apie investavimą į atsinaujinančius energijos šaltinius. Tai taip pat leistų sėkmingai pasiekti 2020 metams išsikeltus tikslus ir judėti toliau.
Todėl siekiame jo visiškai atsisakyti ir pereiti prie 100 proc. atsinaujinančių energijos šaltinių naudojimo. Mus labai įkvėpė tai, jog daugiau nei 60 pasaulio šalių jau šiandien pritaria tokiam tikslui ir jį remia.
Manome, kad tai yra įgyvendinamas reikalavimas, jis aiškus, lengvai suprantamas visiems, todėl šalys gali nesunkiai prisijungti prie jo populiarinimo. Tiesa, kaip tiksliai toks įsipareigojimas būtų įvardintas ir įterptas į Paryžiaus susitarimą, dar reikia nuspręsti.
![Pasaulis jau kenčia nuo klimato išdaigų: vienoje vietovėje - liūčių, kitoje - sausrų](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/c86e60d0-7a51-11ed-a39c-0beb32b09b88.jpg?noup&w=400)
Argumentas, jog mes darysime tik tiek, kiek mums priklauso, daugeliui šalių negalioja. Kai kurios besivystančios šalys lyginant su mumis išvis nieko neišmeta, ir jos vis tiek vysto atsinaujinančią energetiką ir panašiai.
Apskritai, toks įsipareigojimas neturėtų būti laikomas našta. ES neturėtų klausti „už ką mums taip?“, reikėtų klausti „o kodėl gi ne?“. Mes esame pasirengę technologiškai, yra ir ekonominis interesas. Problema yra politinės valios trūkumas ir trumpalaikis požiūris.
- Dar viena problema yra ta, jog daugelis žmonių arba iš vis nežino nieko apie klimato kaitą arba ši tema jiems yra visai neįdomi. Kaip labiau sudominti žmones?
![Ambicingi tikslai kovai su klimato kaita pradedami svarstyti tik tuomet, kai pasaulis patiria šio reiškinio padarinius. Liūtis Šiaurės Karolinoje, JAV](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/c81d0c80-7a51-11ed-bbfd-e17f1d900260.jpg?noup&w=400)
Antra, kiekvieną kartą, atrodo, girdime tuos pačius dalykus – tirpstantys ledynai, baltieji lokiai ir panašiai. Nesužinome nieko naujo. Taigi vienas būdas sudominti daugiau žmonių – informaciją pateikti naujai, pavyzdžiui, iš sveikatos apsaugos, vandens, miestų taršos perspektyvos. Žmonės yra paveikiami gerokai labiau, kai kalbame apie tai, kaip aplinkos tarša veikia jų ir jų šeimos narių sveikatą. O tada galima paaiškinti ir kaip su tuo yra susijusi klimato kaita.
Reikėtų ir daugiau teigiamų, pozityvių istorijų. Dovydo ir Galijoto kova, mažo žmogaus pergalė prieš dideles korporacijas ir panašiai – tai taip pat domina žmones.
- Šiuo metu yra svarstoma Europos Sąjungos 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategija. Sausį paskelbus strategijoje siūlomus tikslus daugelis buvo labai nusivylę...
- Taip, pasiūlymai tikrai nuvylė, tiek siūlymas vos 40 proc. sumažinti išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį (lyginant su 1990 m. lygiu), tiek gaminti 27 proc. energijos iš atsinaujinančių šaltinių visoje ES, bet be atskirų nacionalinių įsipareigojimų. Nevyriausybinės organizacijos tikrai tikėjosi ambicingesnių tikslų.
Ypač kalbant apie atsinaujinančią energetiką, tokie tikslai neskatina investicijų ir tolimesnio technologijų vystymo, o juk būtent atsinaujinantys ištekliai yra be galo svarbūs sprendžiant šiltnamio efektą sukeliančių dujų problemą, kovojant su klimato kaita.
Trečias dėmuo šioje strategijoje, kuris yra labai dažnai užmirštamas, tai energijos efektyvumas. Pastaruoju metu, matant kas vyksta Ukrainoje, šalys narės pradeda apie tai kalbėti vis daugiau. 7-ios ES šalys, viena iš jų Vokietija, visai neseniai paskelbė siūlysiančios, rodos, 30 proc. energijos efektyvumo tikslą. Tai nuteikia labai džiugiai. Juk kuo mažiau energijos vartosime, tuo mažiau reikės ir mokėti - viskas labai paprasta. Šiuo metu yra peržiūrima energijos efektyvumo direktyva ir svarstoma, kaip būtų galima tai įterpti į siūlomą 2030 m. politikos strategiją.
- Kalbant apie Lietuvą, mes jau šiandien esame labai arti ankstesnės strategijos iškeltų atsinaujinančios energetikos tikslų (šiuo metu iš atsinaujinančių išteklių pasigaminame beveik 22 proc. energijos, 2020 m. tikslas – 23 proc.), tačiau sekančiame etape siekti ambicingesnių tikslų neraginama, mūsų politikai vis dar kalba apie atominės elektrinės statybas... Kaip manote, kodėl taip yra?
![Lietuvoje daugiau nei penktadalis energijos jau dabar yra pagaminama iš atsinaujinančių energijos išteklių](https://images.delfi.lt/media-api-image-cropper/v1/883a7f40-78a7-11ed-9275-cbd3a139dd23.jpg?noup&w=400)
Būtent čia turėtų įsiterpti Europos Sąjunga: jeigu nebus šalims, pavyzdžiui, Lietuvai, postūmio iš viršaus dėl atsinaujinančių šaltinių, jos pačios to nepadarys ar nesusipras padaryti. Airijoje, iš kur esu kilusi, yra labai vėjuota, bet turėjo praeiti daugybė laiko, kol buvo pradėta vystyti vėjo energetika ir vis tiek dar nedarome to pakankamai.
ES galėtų pagelbėti iškeldama strategijoje ambicingą tikslą, kurį visos šalys turėtų pasiekti. Tokio tikslo nustatymas taip pat yra stiprus signalas, ypač veiksmingas šalyse, kuriose politinė valia yra silpna.
Žinoma, jokiu būdu nekalbame apie šalių gąsdinimą, ultimatumus ir panašiai. Kalbame apie tai, jog reikia parodyti šalims narėms, jog atsinaujinanti energetika nėra tiesiog alternatyva, bet rimtas ir svarbus žaidėjas energijos rinkoje, parodyti jos nešamą naudą.
Ačiū už interviu ir sėkmės!